I TIDLIGERE AFSNIT:
Vi er flere, end vi havde drømt om, men vinteren kommer snart.
Konflikterne tærer på vores ressourcer.
En af os kan finansiere krigene af egen lomme.
Det kræver mange penge og en stor indsats.
Til gengæld får du en befalingspost under Cossinius og Furius.
Jeg fortryder, at jeg lagde havets brise og byens tryghed bag mig.
- Deres betingelser er rimelige. - Far!
- Han havde en besked med. - Du planlagde det.
Der står: "Jeg håber, at I er i sikkerhed i jeres villa."
Ansvaret for at stoppe Spartacus hviler nu på dig.
- Vi kan ikke være i en villa. - Det har du ret i.
Vi skal bruge en by.
ULVENE VED PORTEN
Det er vist ikke så let som at slagte en hest?
Et hestespark er betydeligt blødere.
Diotimos. Spartacus vil tale med dig.
Sydkysten?
Crassus' hær må marchere længere. Det tærer på styrke og ressourcer.
Tærer færden ikke lige så meget på os?
Trygheden bag bymurene giver os ny energi. Det må Crassus undvære.
Diotimos, jeg vil spørge dig til råds.
Jeg har ingen viden om krigsstrategier.
Men du har erfaring med andre ting.
Du talte om en by med beskyttende mure ved havet.
Sinuessa en Valle. Mit hjem gennem mange år.
Så kender du til dens forsvar.
- Vil I indtage byen? - Det afhænger af dig.
Der er to porte. Den største mod bakkerne i vest.
- Åben om dagen, lukket om natten. - Og den anden?
Den vender mod de klipper, der går op til Melia Ridge.
Den er umulig at nå om vinteren.
- Der vil jeg ikke sidde fast. - Heller ikke jeg.
- Hvordan er hovedporten? - Uigennemtrængelig.
Kan nogle mænd åbne den indefra?
Den er godt bevogtet, og I ville mangle våben.
Af frygt for at vagterne overmandes, beslaglægges alle våben ved porten.
Vi skal altså aflevere vores våben?
Lad os finde et bedre alternativ.
Vent lidt. Jeg kender en mand, der hævder at stamme fra byen.
Smeden Attius.
Ham kender jeg godt. Min dominus kunne ikke lide ham.
- Kan vi stole på en romer? - Han er kun romer af navn.
Giv ham tilstrækkeligt med guld, så kalder han Thrakien sit hjemland.
- Du må komme med og føre ordet. - Jeg tager med.
Følg efter på afstand, indtil vi kalder på dig.
Dine slavetatoveringer. Du kommer ikke ind, hvis de bliver opdaget.
- Det har du ret i. - Min dominus kender ædilen.
Sig, at du skal handle med Laurus. Det kan gøre det lettere ved porten.
Næste gang I ses, skal Laurus knæle for dig og kalde dig herre.
Træd frem. Det er i orden. Aflever jeres våben.
Træd frem.
- Hvad er jeres ærinde? - Korn.
Og de fornøjelser, jeres by har at tilbyde.
En fornærmelse ... at byde mig så lidt.
Tillad en tungtvejende undskyldning.
Jeg vil have armbåndet med juveler.
Det er en højt værdsat ejendel. Det vil jeg ikke af med.
Så vend om. Vagter!
Som du vil.
Men sig til Laurus, at hans gæster desværre ikke kan komme til mødet.
Vent. Aflever jeres våben.
Fortæl ham, at Decimus modtog jer pænt.
Du skal blive godt belønnet.
Jeg forstår situationen, men du må også forstå min mands.
Kilikerne angriber til havs, og Spartacus på landevejen.
- Korn ... - Er for dyrt.
- Jeg kan ikke hæve prisen igen. - Drøft det med min mand.
Det er ikke blot for økonomisk vindings skyld. Min kone er gravid.
Jeg tager det op med ham. Tak ikke, før det er fortjent.
Du skal ikke forvente den store sympati.
- Var det ham, du talte om? - Ja.
Kæder er ikke afskrækkende nok efter Diotimos' flugt.
Det er noteret. Gør noget grumt, der tjener til skræk og advarsel.
Denne vej!
- Hvorfor er du ikke på kornlageret? - Jeg mødte Ulpianus på vejen.
Det her er hverken rette tid eller sted.
Kom her.
Med ædilens tilladelse.
Endnu en elsket slave med svig og oprør i tankerne.
Det er ikke så underligt, når hans herre er et svin.
Han har gemt madrester til sin flugt fra byen.
Det er ikke Laurus' fejl, at en hund bliver gal.
Viser man et dyr omsorg, vinder man dets loyalitet.
Med pisken alene viser det snart kun tænder.
Kæder alene afskrækker ikke længere.
Lad os skærpe advarslen ved hjælp af sten -
- og løftet om døden til alle med lignende hensigter.
- Lad ham lide! - Dræb ham!
- Jeg må stoppe det. - Så rammes vi af samme skæbne.
- Jeg kan ikke bare stå og kigge på. - Spartacus!
Spartacus! Spartacus!
Han vil reducere republikken til blod og lort!
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Gør den oprørske tunge tavs for al evighed!
Spartacus dræber jer alle!
Kast! Kast!
- Nu kan I gøre gengæld! - Dø!
Kast!
Du trækker opmærksomhed til dig.
Jeg gjorde en ende på lidelserne.
Som jeg ville gøre for alle, der rammes af Roms råddenskab.
Giv hver centurion en hornblæser, så der ikke opstår misforståelser.
Sørg for tre gange flere vagter, i fald de angriber om natten.
- Jeg vil ikke blive taget på sengen. - Bud fra senator Metellus.
Han begraver os i pergament.
Senatet er ivrigt efter, at vi rykker ud mod Spartacus.
- De er ikke alene. - Vi er langt fra klar endnu.
- Hvordan ser det ud med våben? - Vi har skaffet det, du bad om.
Du bliver godt tilfreds.
Lad os gøre status over dine anstrengelser.
Du har overgået forventningerne. Det vil han anerkende -
- og indse, at du fortjener den øverste befaling under ham.
Vulcanus selv kunne ikke have smedet mere pragtfulde våben.
Det er sjældent med blasfemi under fremvisninger.
Jeg står ydmyg foran dine lovord.
Lad os retskaffent forhandle os frem til en rimelig pris.
- 90 denarer. Det er min bedste pris. - Og for det mindre guddommelige?
120 denarer pr. udrustet soldat, som aftalt med din ædle søn.
En rimelig pris.
Undskyld, dominus. Han er ankommet.
Vilkårene godtages. Tiberius afslutter handlen.
Naturligvis. Jeg takker.
Nu står der intet mellem dig og din velfortjente titel.
Skal jeg vente hele dagen?
- Hvis det er min mands ønske. - Det ønske går ikke i opfyldelse.
Cæsar!
- Dine mænd kan ikke styre sig. - Det er dig, der er blevet gal!
Forlad os.
Hun har aldrig kunnet lide mig. Undskyld, at jeg ikke forguder hende.
Jeg ville omfavne min kone, men hun er for langt væk.
Cornelia har fået at vide, at du bliver forsinket.
Er det sådan, du hilser mig, før jeg overhovedet har badet og skiftet tøj?
Jeg anser det som nødvendigt.
Dine sejre er velkendte, ligesom dig krigsførelse -
- mod Mithridates' allierede uden tilladelse fra konsulen.
Vi havde mistet provinsen, hvis jeg havde ventet på deres ordre.
Ligesom jeg ikke havde kunnet tale med dig alene, hvis jeg havde ventet.
- Tal klart. Jeg er træt af gåder. - Så løfter vi på sløret.
Du bærer det ærværdige navn Julian, af selveste Venus' afstamning.
Æneas guddommelige moder, Romulus' forfader ...
Du behøver ikke at belære mig om min herkomst.
Jeg stammer hverken fra en gud eller nogen berømt mand.
Jeg tolereres af senatet, alene på grund af den formue -
- som jeg har skrabet sammen på en måde, visse anser som uværdig.
Tror du, at det er den eneste grund til, at de hader dig?
Dit felttog mod Mithridates og andre eventyr ...
Stod de dig ikke dyrt?
Jeg ved, at du er dybt forgældet.
Det er en farlig position for en mand -
- som har lagt sig ud med dem, der vil ruinere ham.
- Jeg skal nok få betalt tilbage. - Hvordan?
Du har et navn, men ingen rigdom.
Og du har rigdom, men intet navn.
Tænk, hvad der kunne opnås -
- hvis Crassus og Cæsar gik sammen.
Mit navn har været det samme, siden jeg blev født.
Du har været rig lige så længe. Hvorfor foreslår du dette nu?
Chancen for at vinde kranse og republikkens taknemlighed.
Det er det første trin på vejen mod større ære.
Hvad kan jeg gøre for at fremskynde dette?
Gør en ende på slaveoprøret.
Og dræb Spartacus.
Attius, jeg vil tale med dig.
Jupiter! Er du gået fra forstanden, siden du kommer her?
- Du er jo Roms fjende. - Du er vist ikke så glad for Rom.
Sig ikke, at du kommer med ham, der bringer pis og lort.
- Rygtet går dig i forvejen. - Jeg kommer med muligheder.
Af den slags, som du kan tjene på.
Det må kunne opveje risikoen for, at jeg trækkes ned i skidtet.
En flod af dette skal følge, i fald vi bliver budt velkommen.
- Hvad skal der til? - Dine evner ud i sværdproduktion.
Sværd?
Ædilen tillader ikke våbenproduktion på grund af jeres opstand.
Det eneste, jeg smeder, er redskaber og lænker -
- for at holde styr på slaverne.
Du behøver ikke at bekymre dig om ædilen.
- Hvor mange skal I bruge? - To er nok.
- I betaler for mange flere. - Resten er for din diskretion.
Og hvad er det, jeg ikke må tale om?
Er vi enige?
To sværd, og ikke andet. Vend tilbage ved solnedgang.
Jeg bliver og genopfrisker gamle minder med en trofast ven.
Romeren bekymrer mig.
Lad os håbe, at mønterne virker efter formålet.
Find Agron, og gør jer klar.
- Når månen står højt, åbnes porten. - Og byen går sin skæbne i møde.
Attius, jeg er sulten.
Hvor finder jeg korn inden for bymuren?
Den fineste kvalitet. Fra Sicilien.
Jeg vil gerne købe en større mængde.
Min mand er ved at afslutte en anden handel.
Det haster ikke så voldsomt. I har store forsyninger.
Der ankom et skib fra Sicilien i dag. Snart kommer der et til.
Men det meste er allerede blevet købt af Crassus.
Han foretrækker vores korn.
Han kan betale de høje priser som følge af Spartacus' slaveoprør.
Jeg har hørt om den bekymring, han forårsager.
- Hvad bringer dig til byen? - Slaver.
Min familie af slaver vokser konstant -
- og jeg må tage mig ordentligt af dem.
- Vil du have dem her til byen? - Tanken har strejfet mig.
Hvis du bekymrer dig om deres trivsel, bør du opgive tanken.
Jeg så en slave blive stenet på markedspladsen.
- Er det hverdagskost? - Nej.
Men jeg er bange for, at det kan blive det, hvis oprøret ikke stopper.
Så lad os bede til, at det får en ende.
Nu er han endelig klar.
Du var ved steningen i morges.
- Ja, jeg overværede det. - Og afsluttede det i utide.
Jeg takker. Folkemassen var ved at blive uregerlig.
Der skal ikke udgydes mere blod uden formål.
Jeg er enig. Ikke uden formål.
Læg kniven mod skægget.
Hvorfor tøver du, når du får en ordre?
Hun adlyder højere ordrer. Dominus ønsker, at du er ubarberet.
- Med hvilket formål? - Han har ikke delt sine tanker.
- Og hvad er dine? - Jeg forstår ikke.
Det er et simpelt spørgsmål. Hvad er dine tanker?
- Om hvad? - Om ham, der står foran dig.
- Hvordan vurderer du Cæsar? - Jeg kender ham ikke.
Stil spørgsmål, og han vil svare.
- Du har en hustru. - Dine øjne ligner hendes.
Og dine læber smager som hendes.
I mørket ville du minde om hende.
Jeg lukker øjnene for forskellene.
Og varmes af længselsfuld erindring.
- Kore! Gå med dig. - Javel, dominus.
Du sender en gave og tager den tilbage?
Hun kom ikke for at tilfredsstille dig!
Undskyld. Jeg vidste ikke, at hun betød noget.
Du har været for længe væk fra civilisationen.
Klæd dig på, og tag dig af mere presserende opgaver.
Du går derhen, halvnøgen og tillokkende.
Er det så sært, at en sulten mand vælger at tage imod tilbuddet?
- Lær af det, og gå med dig. - Javel, domina.
Vi har endnu ikke skaffet tilstrækkeligt mange heste.
- Hvad er der sket? - Ikke noget.
Tal, og vi skal vise forståelse.
- Jeg betjente Cæsar ... - Cæsar?
Gaius Julius Cæsar?
Han rørte ved mig. Hvis din far ikke var kommet ...
Hvor er han?
Den mand, vi jagter, var en mester i arenaen.
Han er stadig kun en gladiator. Hvordan kan han besejre legioner?
Spartacus lærte om krigsførelse i Thrakien.
Han kæmpede for tåben Glaber, inden han faldt ved Vesuv.
- Så kender han vores taktik. - Og har udnyttet sin viden.
Han mener at vide, hvad en ægte romersk soldat gør.
- Det kan vi vende til vores fordel. - Hvis blot min søn var så klarsynet.
Krigserfaringen hvæsser snart hans tænder.
Det tvivler jeg ikke på. Men jeg skal bruge en ulv ved min side.
Vi vender hugtænderne mod månen og mæsker os i blod og sår.
Udgangsforbud! Gå indendørs!
- Kom så. - Ryd gaderne!
Kom så.
Messalina!
- Hun er lidt vild af sig. - Her. Hold dig hos din mor.
Jeg takker. Ind med dig.
Du der.
Jeg så dig på torvet i morges.
Og jeg så dig.
Du skal have nævnt mit navn, da du trådte ind ad byporten.
Du er vist blevet vildledt. Du har ikke noget, jeg ønsker.
- Hvad laver du så inden for murene? - Slip mig.
- Hvad laver du her? - Spørg min mand, så svarer han.
- Handler han med ædilen? - Ja.
Min fejl.
Hold dig fra gaden, når mørket falder på, og undgå flere misforståelser.
Jeg undskylder. Ikke alle her i byen er som ham.
- Jeg skulle holde mig fra gaderne? - Er det ikke besværligt?
Jeg forsøgte at tale min mand fra det.
Men han vil have gaderne ryddet, indtil oprøret er kvalt.
- Har du et sted at overnatte? - Ja.
Jeg har noget i tankerne.
Ryd gaderne!
- Gaderne ryddes af vagter. - På ædilens ordre.
- Vidste du det her? - Alle vidste det!
I burde kunne bruge dem her.
- Det kan vi. - Vi må bede dig om en ting til.
Det tænkte jeg nok. 200 denarer stykket ...
- Så må I overnatte her. - Vi søger ikke nattesøvn.
Tror I, at jeg er dum? Skulle jeg hjælpe Roms fjender yderligere?
Vi har mange romerske mønter. Hvad koster en ændret indstilling?
Med 5000 denarer kunne jeg komme langt væk fra byen og republikken.
Så er vi enige.
- Hvor mange sværd skal I bruge? - De, der kommer, har deres egne.
Kommer? Vil I indtage byen?
Vi vil befri den. Kun porten står i vejen.
Vi skærer halsen over på vagterne og åbner den.
Udgangsforbuddet gør det svært at nå uset frem.
Vagten ville nå at slå alarm.
Jeg kan ikke hjælpe jer. Det ville koste mig livet.
Du har smedet våben for Spartacus.
Hvis de opdager os med dine våben i hånden -
- så er dit liv alligevel slut.
Fandens også. Hvad skal jeg gøre for jer?
Forsigtig, I må ikke tabe og ødelægge ting.
Hent resten. Sørg for, at de er forsigtige.
Du tynger mig med komfort.
- Er jeg så tung en byrde? - Er det dine?
Jeg vil ikke mangle noget, hvis kampagnen trækker ud.
- Vil du jagte Spartacus med mig? - Slet ikke.
Men jeg vil ikke undvære dig i måneder, måske år.
- Publius og jeg tager med jer. - Der må ikke være kvinder i lejren.
Men de må gerne være i følgelejren, så vidt jeg ved.
I skal ikke sove blandt slaver og horer.
Er det ikke bedre end at være væk fra os?
Dit ønske er højt værdsat.
Men jeg ville være urolig for jeres sikkerhed.
Bliv her, langt fra den dødstrussel, krigen så ofte bringer med sig.
Er det den eneste grund?
Alt er ordnet. Hæren står klar til at marchere ved daggry.
- Det var gode nyheder. - Jeg vil gerne tale med dig.
- Hvad bliver min titel? - Jeg overvejer det.
I morgen træffer jeg min beslutning.
Send dem tilbage. Huset skal være ryddeligt, når vi rejser.
Jeg troede, at titlen var min. Han foretrækker vist en anden.
Så er du ligesom din mor. Bundet af blod, men værdiløs.
- En sjælden skønhed, ikke? - Jo.
- Vil du bruge det mod Spartacus? - Jeg vil bære min fars sværd.
Det er ikke lige så anset, men det betyder mere for mig.
Vil Cæsar så bære det som din repræsentant?
Jeg burde aldrig have sat dig i hans nærhed.
- Han er en mand med simple behov. - Hvorfor betitle ham over din søn?
Undskyld, jeg går for vidt.
Du taler fra hjertet. Du bekymrer dig om drengen.
Han er ikke længere en dreng, ud over i sin fars øjne.
- Hvis blot min kone var lige så vis. - Jeg så kasserne.
- Tager hun med dig? - Det var hendes hensigt.
Men jeg finder ikke den trøst i hendes selskab ...
... som jeg finder i dit.
Ville det være muligt?
Du måtte bo i følgelejren, men ja, det er muligt.
- Hvis du ønsker det. - Ja, dominus.
Jeg spørger ikke som din herre, men som en mand.
- Jeg vil have svar som sådan. - Ja.
Det vil jeg meget gerne, Marcus.
Fandens også!
Vi skal bruge flere mænd og sværd! Spartacus er her!
- Månen står højt. - Men porten forbliver lukket.
De må få den op. Eller dø i forsøget på det.
Gør de andre klar. Når porten går op, følger der død og ødelæggelse.
Spartacus er inden for murene! Vogt porten!
Åbn opbevaringsrummet. Fart på!
- Du vil blive godt belønnet. - Det tvivler jeg ikke på.
- Slå alarm! - Attius!
Tilkald flere mænd!
Gem dig. Jeg finder dig senere.
Luk porten op.
Skynd jer!
Grib til våben!
Mod porten!
- Diotimos. - Hvor er Laurus?
Jeg er her, slave.
Vender I jer mod jeres herre og gør oprør? Utaknemlige dyr!
Diotimos ...
- Villaen er indtaget. - I er frie!
Min dominus, er han død?
Så følger jeg med ham i døden og pisser på hans skygge.
- Ulpianus! - Vi flygter til Melia Ridge.
- Har du set min mand? - Nej, vi må gå nu.
- Jeg kommer, når jeg finder ham. - Må guderne beskytte dig.
Har du set ædilen?
- Dig? Hjælper du Spartacus? - Nej, jeg er ham.
Cæsar.
Du lød som Crassus.
Jeg er et stolt spejlbillede af min far.
Tiberius?
Jupiters pik ... Sidst jeg så dig, var du et barn.
Beklager.
Jeg skal hjem, før vi marcherer. Jeg ville have ordnet det her inden.
Dine år i udlandet har givet dig dyriske begær.
Har din far ikke talt med dig?
Han er optaget af vigtigere ting.
Han skal nok fortælle det, når han finder dig værdig til at høre det.
- Mener du ikke, at jeg er det? - Sov godt. Drøm om fremtidige sejre.
Under min befaling.
Sanus!
Skån min kone!
Vi har indtaget byen.
- Giv resten af romerne lænker på. - Vil du lade dem leve?
- De udgør ingen trussel. - Og gør ingen nytte!
Havde de vist nåde, hvis situationen var omvendt?
Lig stille!
Ædilen har barrikaderet sig i kornlageret og truer med brand.
Jeg vil ikke hjælpe dig og dine vildmænd.
Hvis kornet brænder, kan selv jeg ikke styre mine vildmænd.
Du må ordne det eller se resten af dit folk dø.
I skal ikke få min bys hjerte!
Hvis I forsøger at trænge ind, sætter jeg ild til det hele!
- Jeg kan ramme ham. - Agron! Sænk spyddet.
Laeta.
Gå hen til ham, og bed til, at han lytter.
Jeg troede, at du var død.
- Overlader du det til hende? - Til det, som jeg tror på.
Jeg og en håndfuld andre er i live.
- Hvor mange. - Alt for få.
Vi bliver endnu færre, hvis du ikke stopper.
- Og giver dem alt, vi har opnået? - Jeg vil ikke se mere død.
Luk porten op. Lad os atter se dagen gry.
Jeg knæler ikke for slaver!
Tænk ikke på dem, men på dit folk.
Hvis du gør det her, dømmer du dem til døden. Heriblandt din kone.
Han ville have åbnet porten! Det er jeg sikker på!
- Han havde åbnet porten for mig. - Jeg turde ikke satse på det.
Vi har set nok blod og hævn i nat.
Ingen levende romer skal lide yderligere.
Byen er vores!
Endnu en gang falder romerne!
At se en elsket miste livet er en tung byrde.
Det har romerne ofte ladet mig opleve.
Det er ingen trøst, men jeg føler dit tabs byrde.
Sæt hende i lænker.
Krige fører ofte store ofre med sig.
Intet er større end truslen om -
- at miste en elsket.
Jeg vil ikke miste min søn, fordi han ikke var klar.
Ej heller vil jeg nægte ham chancen for at vise sig værdig.
Du udfører mit ord og min vilje.
Du ærer mig, far. Og jeg vil ære navnet Crassus.
Rid med Cæsar, vælg nogle mænd.
Find Mummius og resten af Cossinius' legion.
Find Spartacus, og send bud, men gør intet, før jeg ankommer.
Du fylder rummet med store løfter.
Og så skal jeg adlyde en knægt!
Han er min søn og skal behandles med respekt!
Jeg vil have dig valgt som militærtribun.
En formel titel, som Tiberius er for ung til.
Bær mit segl, indtil du ligner en romer.
Jeg foretrækker sværd og højere titel.
Hold dig til min plan, og du vil opnå ære og berømmelse.
Lad hornet lyde!
Vi går sydpå, mod Spartacus og hans allierede.
Lad vores skygge falde på dem, og alle, der rammes af den -
- blive udslettet af Roms styrke og magt!
Tekster: Lasse Petersen www.sdimedia.com